TOPSEK+Ryhmä+4

Topsek-ryhmän jäsenet Marja & Reeta

"Tutkimusongelma": Miten sosiaalisen median työkaluilla voidaan edistää ammatillisen aikuiskoulutuksen ja työelämän yhteistyötä

ESITYS OPPI 2

Tässä raportissa luodaan katsaus ammatillisen toisen asteen aikuiskoulutuksen erityispiirteisiin sekä tarkastellaan tieto- ja viestintäteknologian hyödyntämiseen tällä kouluasteella. Ydinkysymyksinä tässä raportissa on se, miten toisen asteen aikuiskoulutuksessa tällä hetkellä hyödynnetään teknologiaa opetuksessa, mitä haasteita teknologian hyödyntämisessä on eri raporttien ja tutkimusten mukaan havaittu ja miten teknologian avulla on onnistuneesti tuettu ammatillista oppimista, ammatillista työssäoppimista sekä työelämän, oppijoiden ja oppilaitosten yhteistyötä.
 * 1. Johdanto**


 * 2. Kouluasteen esittely ja erityispiirteet**


 * Ammatilliseen koulutukseen sisältyy Suomen koulutusjärjestelmässä ammatillinen peruskoulutus (laajuus 120 opintoviikkoa) sekä ammatillinen lisä- ja täydennyskoulutus. Ammatillisen koulutuksen ja ammatillisten perustutkintojen kohderyhmää ovat sekä nuoret että jo työelämässä mukana olevat aikuiset. Ammatillista peruskoulutusta tarjotaan kaikilla koulutusaloilla ja ammatillinen peruskoulutus rakentuu perusopetuksen oppimäärälle. Myös lukion oppimäärän suorittaneet voivat opiskella ammatillisen perustutkinnon lyhennetyllä opiskeluajalla. (Opetushallitus, 2009) **

Ammatillista lisä- ja täydennyskoulutusta on mahdollista suorittaa työuran eri vaiheissa. Sekä ammatillinen peruskoulutus että lisäkoulutus ovat tutkintoon tähtäävää koulutusta. Ammatillinen perustutkinto voidaan suorittaa joko opetussuunnitelman perusteiden mukaisessa koulutuksessa tai ensisijaisesti aikuisopiskelijoille tarkoitettuna, näyttötutkintojärjestelmän mukaisena näyttötutkintona. Näyttötutkinnossa a ** ikaisempi työkokemuksen tai opintojen kautta saavutettu osaaminen tunnustetaan näyttöjen kautta osaksi tutkintoa. **Näyttötutkintoihin valmistavaa koulutusta tarjotaan linjamuotoisesti eri oppilaitoksissa ja aikuisopiskelijat voivat hakeutua myös nuorisoasteen koulutukseen. ** Työelämätaustaa omaavilla aikuisopiskelijoilla on perustutkintojen lisäksi mahdollisuus suorittaa näyttötutkintojärjestelmän puitteissa myös ammatillisia lisä- ja täydennyskoulutuksia. **(Opetusministeriö, 2006)

Alemmasta ammatillisesta tutkinnosta voi edetä ylempään, mutta ammattitutkinnon tai erikoisammattitutkinnon voi suorittaa myös suoraan. Ammatilliset perustutkinnot pyrkivät tarjoamaan laajat perusvalmiudet alan työtehtäviin ja erikoistuneempaa osaamista jollekin osa-alueella sekä yleisen jatko-opintokelpoisuuden yliopistoihin ja ammattikorkeakouluihin.

Ammatillinen opiskelu tapahtuu paitsi oppilaitoksissa, myös lisääntyvässä määrin työpaikoilla ja verkko-oppimisympäristöissä. Kaikkiin ** ammatillisiin perustutkintoihin kuuluu olennaisena osana työssäoppimisjakso työpaikoilla ja se, että ammattiosaaminen osoitetaan näytöillä. Työssäoppimisjakson laajuus on vähintään 20 opintoviikkoa. Jokaisella ammatillisella perustutkinnolla on omat opetussuunnitelman ja näyttötutkinnon perusteet, joissa kerrotaan esimerkiksi tutkinnon tavoitteista ja sisällöstä. Pääsääntöisesti tutkinto muodostuu ammatillisista opinnoista 90ov, yhteisistä opinnoista 20 ov ja vapaasti valittavista opinnoista (10 ov). ** (Opetushallitus, 2009) Ammatillisen koulutuksen yleistavoitteena on ammatillisen osaamisen kehittäminen ja tätä kautta myös työelämän kehittäminen. Ammatillinen aikuiskoulutus pyrkii vastaamaan työelämän, julkisen sekä yksityisen sektorin työnantajien, osaamistarpeisiin. Koulutusaste pyrkii myös edistämään työllisyyttä, lieventämään työttömyyden vaikutuksia sekä tukemaan elinikäistä oppimista. (Laki ammatillisesta aikuiskoulutuksesta, 1998)


 * 3. Tieto- ja viestintäteknologian hyödyntäminen ammatillisessa aikuiskoulutuksessa**

Tässä kappaleessa tarkastellaan sitä, miten tieto- ja viestintäteknologiaa on hyödynnetty ammatillisella koulutusasteella.TVT:lla voi olla oppimis- ja opetustilanteissa erilaisia rooleja. TVT-voi toimia mediana, tietolähteenä, kommunikaatiovälineenä, sisältöjen tuottamisen työvälineenä, julkaisukanavana, oppijan omien käsitteellisten luomusten kehittämisen työkaluna, yhteisöllisen tiedonrakentelun alustana sekä ajattelukumppanina. (Opetushallitus, 2009)

Tieto- ja viestintäteknologiaa voidaan hyödyntää ammatillisen koulutuksen ympäristössä monipuolisesti opetuksen ja ohjauksen eri vaiheissa sekä oppilashallinnoinnin prosesseissa. Perinteisintä tieto- ja viestintäteknologian hyödyntämistä on teknologian käyttäminen opetuksessa oppimateriaalikanavana, tietolähteenä ja tiedonhaun työkaluna. Esimerkki ammatillisen luonnonvara-alan oppimateriaalipankista löytyy [|Virtuaalikylästä]. Virtuaalikylää on rakennettu useissa eri hankkeissa vuodesta 2001 alkaen. Mukana kylää rakentamassa on ollut 37 eri luonnonvara- ja ympäristöalan oppilaitosta ja yhteistyökumppaneina mukana on ollut myös järjestöjä ja yrityksiä. Oppimateriaalipankin lisäksi virtuaalikylän rakentaminen on jo itsessään verkoston aikaansaannoksena esimerkki laaja-alaisemmasta tvt:n hyödyntämisestä. Verkko-opetukseen suunniteltuja käden taitojen menetelmäkuvauksia on koottu useille koulutusaloille näyttötutkintoihin valmistautuville opiskelijoille virtuaalikylähankkeen tavoin myös muutamissa muissa eri ammattiopistojen yhteisissä hankkeissa.

Ammatilliseen koulutukseen kuuluu olennaisena osana työssäoppiminen. Työssäoppimisjakson ohjaamista ja hallinnollista tukea kehitetään muun muassa Helsingin seudun ammatillisen aikuiskoulutuskeskuksen Amiedun, Tampereen aikuiskoulutuskeskuksen ja Porin aikuiskoulutuskeskuksen yhteistyöprojektissa openApaja.OpenApaja-projektin avulla on saatu wikien käyttö leviämään eri koulutusaloilla (http://aveka09.wikispaces.com/, http://avek09.wikispaces.com/), kokeiltu työkaluja asioimistulkkien koulutuksessa ( [] ) ja opeteltu laajasti eri työkalujen käyttöä.

Tieto- ja viestintäteknologian hyödyntäminen vuorovaikutteisen viestinnän ja yhteisöllisen työskentelyn alustana on laajentunut sosiaalisen median nopean kehityskulun myötä. Nykyaikaisen oppimiskäsityksen mukainen tieto- ja viestintäteknologian käyttö pitää sisällään edellä mainittujen toiminnallisuuksien lisäksi erityisesti teknologian hyödyntämisen tiedonrakentelun ja yksilöllisten tuotosten tekemisen työkaluna sekä ajattelutyökaluna, reflektiovälineenä ja oppimisprosessin näkyväksitekijänä eli niin sanottuna tietoisuustyökaluna. Painopisteen muuttuminen tieto- ja viestintäteknologian hyödyntämisessä kertoo opetuskulttuurin ja opettajan roolin muutoksista. (Tella, Vahtivuori, Vuorento, Wager & Oksanen, 2001)

Helena Aarnion ja Jouni Enqvistin (2002) kehittämä DIANA( Dialogical Authentic Netlearning Activity)- toimintamallin kulmakiviä ovat työelämän osaamisvaatimukset ja opittavien asioiden yhdessä työstäminen verkossa. Diana-mallissa verkossa oppiminen etenee siten, että opiskelijoita ohjataan hakemaan työelämästä aitoja ongelmatilanteita sekä etsimään niihin yhdessä ratkaisuja. Jokaisella opiskelijalla on oma tallennustilansa tietokoneen oppimisalustalla. Verkko sisältää ja sinne voidaan tuoda runsaasti eri ammattialojen töitä ja työelämän tilanteita kuvaavaa materiaalia ja verkossa on mahdollista esimerkiksi simulaatioiden avulla vaiheittain tarkastella ja harjoitella työprosesseja sekä erilaisia taitoja. Dialogissa opitaan opettajalta, työelämän asiantuntijoilta ja toisilta opiskelijoilta ajattelu- ja toimintamalleja, joita sitten vielä käytännön tilanteissa työssäoppimisen aikana testataan. Diana-toimintamalli kehittyi VETO –tutkimusprojektissa. Verkko on Diana –toimintamallissa luonteva foorumi oppilaitosmaailman ja työelämän kohtaamiseen. (Aarnio & Enqvist, 2002) Opetushallitus on rahoittanut ja rahoittaa edelleen useita ammatilisen koulutuksen tvt-hankkeita. Esimerkkeinä erilaisista hankkeista ovat muun muassa seuraavat projektit: Erilaisten hankkeiden lisäksi on syntynyt verkostoja, joissa jaetaan kokemuksia tieto-ja viestintätekniikan opetuskäytöstä. Tällaisia verkostoja ovat muun muassa:
 * PSK-aikuisopistolla datanomiopiskelijat sekä mobiiliohjelmoinnin ja tietojenkäsittelyn erikoisammattitutkinnon opiskelijaryhmät kehittävät mobiililaitekäyttöön sopivia Moodle-oppimisympäristön sovelluksia.
 * Kiipulan ammattiopiston, Forssan ammatillinen aikuiskoulutuskeskuksen ja Länsi-Uudenmaan aikuiskoulutuskeskuksen (Innofocus) yhteistyöhankkeessa luodaan maahanmuuttajien ammatilliseen sekä kielikoulutukseen uudenlainen oppimisympäristö, joka rakentuu PBL:n ja Dianan yhdistämiseen. Uusi oppimisympäristö istutetaan mukana oleviin oppilaitoksiin.
 * KummiWiki on opetushallituksen rahoittama oppimisympäristöhanke, jossa tavoitteena on kehittää uudenlainen sosiaalista mediaa hyödyntävä oppimisympäristö ja menetelmä, joka mahdollistaa jaetun asiantuntijuuden syntymisen yrittäjäkummien, opettajien, oppijoiden ja vertaisoppijoiden välillä. http://kwkoulutus.wikispaces.com/> >
 * OpinOvi -hankkeet (www.opinovi.fi) liittyvät Manner-Suomen ESR-ohjelman toimi. Aikuisohjauksen koordinaatiohankkeen tehtävänä on luoda tukirakenne, joka kokoaa projektien tuloksia, selvittää vaikuttavuutta ja varmistaa projektien välisen yhteistyön ja hyvien käytäntöjen leviämisen.
 * PeLE-projekti on Itä-Suomen Lääninhallituksen ESR-rahoitteinen projekti (2008-2011) Projekti toteutetaan yhteistyössä Savonia-ammattikorkeakoulun, Savon ammatti- ja aikuisopiston sekä Joensuun yliopiston kanssa. Mukaan tulevat yritykset määräytyvät projektin pilotointivaiheessa. Projektin keskeisenä tavoitteena on kehittää ja pilotoida henkilökohtaisia oppimisympäristöjä (PLE): opetuksessa ja oppimisessa (Terveysala), osaamisen tunnistamisessa ja tunnustamisessa (Savon ammatti- ja aikuisopisto), yritysyhteistyössä opiskelijoiden projekteissa (Tekniikka), valmistuvilla opiskelijoilla työnhaun apuvälineenä (Liiketalous). Projektissa kehitetään toimintamalli, siitä, miten PLE:tä käytetään: miten se otetaan käyttöön, miten ”luodaan” tai ”rakennetaan”, miten sen avulla verkostoidutaan, miten se edistää oppimisen tavoitteiden asettamista ja niiden saavuttamista, miten opettajat käyttävät ja ohjaavat opiskelijoita PLE:n käytössä, miten työelämäyhteistyö käynnistetään ja sitoutetaan opiskelijan PLE:n. Projektissa tullaan kokeilemaan erilaisia sosiaalisen median tarjoamia palveluita, mutta pääpaino on uusien **toimintamallien** kehittämisessä oppimisen organisoitumiseen.
 * F-SHAPE (http://fshape.wordpress.com/) on Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitoksen (KTL), Soveltavan kielentutkimuksen keskuksen (Solki), Kielikeskuksen ja Tampereen yliopiston INFIMin yhteinen tutkimushanke, jolle on myönnetty rahoitus Tekesin Tila-ohjelmasta vuosiksi 2010-2011. F-SHAPE on hanke, jossa lähestytään oppimista ja oppimisympäristöajattelua oppijan näkökulmasta. Hankkeessa luodaan uudenlaista mallia: tavoitteena on luoda yhteisöllisyyttä tukeva ja yksittäisen oppijan tarpeita kunnioittava oppimisen konsepti.
 * elTRIO **-** teknologiateollisuuden e-oppimisen kehittäjien verkosto ([|eltrio.ning.com])
 * sometu yhteisön aikuiskoulutuksen ryhmä, jossa jaetaan kokemuksia sosiaalisen median käytöstä opetuksessa (http://sometu.ning.com/group/sosiaalinenmediaammatillisessakoulutuksessa)
 * vinkkiverkossa on oma ryhmä ammatilliselle aikuisopetukselle ([])

Kuten edellä esitelty katsaus kertoo, ammatillisella kouluasteella on tehty runsaasti erilaisia tieto- ja viestintäteknologiaa hyödyntäviä hankkeita. Hankkeissa on hyödynnetty monipuolisesti erilaisia yhteisöllisen oppimisen toimintamalleja ja kehitetty myös uusia malleja, kuten esimerkiksi Aarnion ja Enqvistin Diana-malli. Hankkeita on tehty eri opetusaloilla ja teknologian rooli edellä kuvatuissa hankkeissa on vaihdellut välineellisestä roolista yhteisöllisen oppimisen vahvistajaan ja mahdollistajan rooliin saakka. Erilaisia tekniikoita on hyödynnetty hankkeissa aktiivisesti ja innokkaasti, mutta haasteitakin kuitenkin edelleen on. Näitä teknologian opetuskäytön haasteita ammatillisessa opetuksessa pyritään valottamaan seuraavassa kappaleessa.


 * 4. Tieto- ja viestintäteknologian hyödyntämisen haasteet ammatillisessa aikuiskoulutuksessa**

Tieto- ja viestintäteknologian hyödyntäminen tarjoaa paljon mahdollisuuksia työelämälähtöiselle ammatilliselle aikuiskoulutukselle, mutta erilaisten oppimista tukevien teknologisten ratkaisujen mielekäs käyttöönotto ei tapahdu itsestään. Teknologian tehokas hyödyntäminen vaatii uudenlaisia valmiuksia, asenteita ja oppimiskäsitysten avartamista niin opettajilta, oppilaitoksilta kuin oppilailtakin. Tieto- ja viestintäteknologian vaatimien laitteiden, tarvikkeiden, tietoliikenneyhteyksien ja ohjelmistolisenssien saatavuus tai niiden toimintavarmuuden puutteet ovat olleet eri kouluasteille yhteisiä, nykyisin pääosin jo väistymässä olevia tvt:n käytön haasteita.

Opettajien, aikuisopiskelijoiden ja oppilaitosten tvt-valmiuksissa on Cicero Learning selvitysraportin (2008) mukaan keskinäisiä, alueellisia ja oppiainekohtaisia eroavaisuuksia. Valmiuksia tarkastellaan tarkemmin seuraavissa kappaleissa

Vaikka opetussuunnitelmassa ohjattaisiin hyvin tarkasti teknologian käyttöä, opettajat määrittelevät kuitenkin aina viime kädessä sen, miten usein ja millä tavoin teknologiaa hyödynnetään koulujen opetuksessa. Näin ollen opettajien osaamisella ja asenteilla on keskeinen rooli siinä, miten teknologian hyödyntämi­nen opetuksessa tapahtuu. (Cicero Learning, 2008)
 * 4.1. Ammatillisen koulutuksen opettajien tvt-valmiudet**

Ammatillisen koulutuksen opettajat eroavat esimerkiksi perusopetuksen opettajista siinä, että he ovat ennen opettajaksi hakeutumistaan hankkineet itselleen jonkin muun ammatin ja tulevat opettajiksi työelämän kautta. Asetuksen (986/1998) mukaan ammatillisen koulutuksen opettajien on työskenneltävä oman alan tehtävissä vähintään kolme vuotta ennen kuin heillä on mahdollisuus hakeutua opettajankoulutukseen. Erilaisten koulutustaustojen vuoksi tai niiden ansiosta, ammatillisen koulutuksen opettajien tieto- ja viestintäteknologian perustaidoissa on merkittäviä keskinäisiä eroja. Erilaisuus tarjoaa toisaalta rikkautta opettajayhteisöihin, mutta se asettaa myös haasteita yhteiselle kehittämistoiminnalle.

Yhteiselle ammatillisen opettajuuden kehittämiselle on asetettu 2000-luvulla useita haasteita. Jatkuvat uudistukset ovat laaja-alaistaneet opettajien työtä. Tietoteknisten valmiuksien lisäksi opettajien on osattava toimia tietoverkoissa ja verkostoissa. Työssäoppimisen ja verkko-opetuksen lisääntyminen asettaa omat vaatimuksensa opettajalla.(Leinonen, 2008; Vertanen, 2002) Kun ammatillista oppimista tapahtuu yhä laajemmin erilaisissa avoimissa oppimisympäristöissä (työpaikoilla, kirjastoissa, verkossa jne.), opettajan on osattava ohjata etämenetelmin ja osattava yhdistää erilaisissa ympäristöissä tapahtuva opiskelu oppijan kannalta mielekkääksi kokonaisuudeksi. Opetus on suunniteltava moniammatillisina tiimeinä työelämän toimintakokonaisuuksien pohjalta. Tärkeää on myös se, että opettaja pyrkii luomaan opiskelijoille sellaisen oppimisympäristön, jossa opiskelijoilla on mahdollisuus tutustua ja omaksua oman alansa asiantuntijakulttuurille ominaisia työskentely- ja ongelmanratkaisumalleja. (Leinonen, 2008) // Alueelliset toisen asteen etäopetusverkostot // -projektin loppuraportin mukaan ammatillisten oppilaitosten opettajilla on ongelmia tieto- ja viestintäteknologian sujuvassa hyödyntämisessä. Useammissa hankkeen osissa opettajien verkko-opetustoteutuksista välittyivät loppuraportin mukaan opettajien perinteiset opetuskäsitykset. Monet opettajat pyrkivät, raportin mukaan, siirtämään vanhanaikaisia kontaktiopetuksen menetelmiä sellaisenaan uuteen oppimisympäristöön. (Koskinen, Rongas, Sydänmaanlakka, Virtanen, Vuorienmaa, 2007) Verkossa oppiminen olisi laadittava osaksi opintokokonaisuuden opetusta. Tietotekniikka pitää ymmärtää oppimisen ja ajattelun apuvälineeksi sekä tiedon prosessoinnin ja yhteistoiminnan välineeksi. Ilman strategista suunnittelua tieto- ja viestintätekniikan käyttöönotossa on vaarana, että laaditaan pieniä kurssiaihioita verkkoon ja tieto- ja viestintätekniikan käyttö ei ole osa pedagogisesti mielekästä kokonaisuutta. (Leinonen, 2008)

Kansallisen tietoyhteiskuntastrategian tavoitteet vuodelle 2015 edellyttävät opettajilta vankkaa osaamista tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytössä: Kaikilla kansalaisilla tulisi olla mahdolli­suus hankkia tieto- ja viestintätekniset perustaidot, medialukutaidot sekä valmi­udet sähköisten ja muiden tietoyhteiskunnan palveluiden käyttämiseen. Kaikilla suomalaisilla oletetaan myös olevan kotona, työssä ja oppilaitoksissa hankittua osaamista, jota hyödynnetään taloudellisen, sosiaalisen ja henkisen menestyksen turvaamisessa. Opettajien tietoyhteiskuntaosaamisen halutaan vuonna 2015 olevan huippuluokkaa ja tieto- ja viestintätekniikan osa monimuoto-opetusta kaikilla kouluasteilla.(Kankaanranta & Puhakka, 2008)

Toistaiseksi tietoyhteiskuntastrategian mukaiseen visioon on tutkimusten mukaan vielä matkaa. Alueellisten toisen asteen etäopetusverkostojen ESR-projektissa on havaittu, että tietotekniikan perustaitojen osalta ammatillisissa opettajissa on merkittäviä eroja. Raportin johtopäätöksissä tulevaisuuden uhkakuvana nähtiin se, että osaaminen kasautuu innokkaimmille ja että tämän kehityksen myötä osa opettajista syrjäytyy. Tämä uhkakuva näytti raportin perusteella vastaavan osin jo toteutunutta tilannetta. Projektin loppuraportin mukaan, hankkeen piirissä toimineista opettajista yli 70 % ei ollut koskaan opettanut verkossa vuoteen 2007 mennessä. 65 % opettajista arvioi oman verkkopedagogisen osaamisensa riittämättömäksi. Opettajat näkivät verkko-opetuksessa haasteelliseksi erityisesti opiskelijoiden ohjaamisen ja motivoinnin, viestinnän ja laadukkaan verkkomateriaalin tuottamisen tai löytämisen. (Koskinen et. al., 2007)

Ammatillisen koulutuksen aikuisopiskelijoiden tieto- ja viestintäteknologian käyttämisen valmiuksissa on eroja. Osa opiskelijoista on jo niin sanottuja uuden vuosituhannen opiskelijoita, joilla on vahvat vuorovaikutuksen ja uusien työvälineiden hyödyntämisen taidot, kun taas osa opiskelijoista tarvitsee runsaasti tukea tekniikan haltuunottamisessa.
 * 4.2. Ammatillisen koulutuksen opiskelijoiden tvt-valmiudet**

Ammatillisen toisen asteen verkko-opetuksen kehittämisessä on huomioitava erityisesti oppijoiden keskinäisen erilaisuuden lisäksi oppilasmateriaalin ikääntyminen yleisen väestökehityksen mukaisesti, maahanmuuttajien määrän lisääntyminen ja muu monikulttuurisuuskehitys, työelämän jatkuvasti kiihtyvä muutostahti ja sen aikuisopiskelijoille mukanaan tuomat vaikutukset sekä aikuisopiskelijoiden lisääntyvä erityisen tuen tarve. (Koskinen, 2007)

Verkko-oppiminen voi tuottaa monille aikuisopiskelijoille yllätyksiä tekniikan lisäksi myös toimintatavoillaan. Viestinnän eriaikaisuus, viestinnän tekstipohjaisuus ja verkkoviestinnän vaatima runsas aika, on monelle verkko-oppimisympäristöjä ja verkko-oppimista pinnallisesti tuntevalle, vain hauskuutta ja helppoutta odottavalle aikuisopiskelijalle aluksi pettymys. Opettajan roolin muuttuminen opetustilanteen keskushahmosta oppimista mahdollistavaksi ohjaajaksi on myös muutos, joka monelle aikaisemmin vain perinteisiin oppimiskäsityksiin ja opetusmenetelmiin törmänneelle aikuisopiskelijalle hämmentävä kokemus. Aikuisopiskelijoiden tieto- ja viestintäteknologian hyödyntämisen taitojen lisäksi aikuisopiskelijalta vaaditaan nykyisin aikaisempaa vahvempia oppimisen ja itsesäätelyn taitoja. (Tella et al., 2001)


 * 4.3. Ammatillisten oppilaitosten tvt-valmiudet**

CICERO Learning -verkoston toteuttaman selvitysraportin mukaan teknologian opetuskäytön ongelmat eivät lopultakaan aina ole teknologiasta tai käyttäjien tek­nisistä käyttötaidoista johtuvia. Suurimmat ongelmat löytyvät näiden taustojen sijaan koulukulttuurin ja pedagogiikan vähäisestä muutoksesta, sekä siitä, että opettajilla ei ole riittäviä pedagogisia malleja teknologian siirtämiseksi omaan opetukseen. (Cicero Learning, 2008).

Koulujen kehittämisen lähtökohtana tulisi olla koulujen rakenteen ja pedagogian uudistaminen. Teknologian integroimisella koulujen kehittämiseen tulisi olla välineellinen arvo. Tieto- ja viestintäteknologioiden opetuskäytön tehostaminen ja lisää­minen edellyttää, että lähtökohtana on koulun rakenteelli­nen ja pedagoginen kehittäminen sekä riittävä digitaalisen opetus­materiaalin saatavuus ja opettajien teknis-pedagoginen koulutus. Koulun toiminnan kehittäminen nykyaikaisen oppimiskäsityksen mukaiseksi vaikuttaa voimakkaasti myös teknologian käyttötarpeen lisääntymiseen opetuksessa. (// Cicero learning, 2008 //)

Kouluissa kokeillaan mielellään uusia tek­nologioita, mutta ongelmaksi muodostuu usein se, että kokeilut eivät pit­källä aikavälillä muuta koulun toimintaa. Koulujen teknologiaratkaisujen suurimpia haasteita tuntuu olevan se, miten muutokset juurrutetaan pysyviksi. Teknisten kysymysten sijaan ratkaisevaa on tutkimusraportin mukaan koulun rakenteisiin ja pedagogisiin periaatteisiin vaikuttaminen.(// Cicero learning, 2008 //)

Opetusministeriön julkaisemassa selvityksessä (Hyötyniemi, 2003) on kartoitettu eri oppilaitosten tietostrategioita. Oppilaitosten näkemykset tavoiteltavista tieto- ja viestintätekniikan valmiuksista vaihtelivat erilaisten oppilaitosten välillä ja myös yksittäisten oppilaitosten sisällä. Tietostrategioissa tavoitetasojen määrittely ei johdonmukaisesti noudattanut visioiden pyrkimyksiä. Jos visioissa oli pyritty uudistavaan oppimiseen, niin tavoitetasot saattoivat viestiä uusintavia, teknispainotteisia valmiuksia. (Kyrö, 2003) Ammatillisen peruskoulutuksen strategioissa korostui oppijalähtöisyys, avoin oppimisympäristö ja koulun ulkopuolisten tahojen, kuten kodin, työelämän, ammattijärjestöjen ja tiedotusvälineiden rooli ja vuorovaikutus näiden kanssa.


 * 5. Ammatillisen aikuiskoulutuksen työelämäyhteistyö**

Ammatillisen aikuiskoulutuksen perustehtävänä on työelämän osaaja- ja osaamistarpeiden turvaaminen. Työelämän tarpeiden varmistaiseksi - ja käytännön kädentaitojen kehittämiseksi ammatilliseen koulutukseen kuuluu pakollisena jaksona työssäoppimisjaksot.

Työelämäyhteistyöksi voidaan määritellä kaikki ne toiminnat, joita ammatilliset peruskoulutuksen tarjoajat tekevät yhteistyössä elinkeinoelämän ja työpaikkojen kanssa (Eerola & Majuri, 2006). Erilaisia yhteistyömuotoja on paljon alkaen yksittäisistä yritysvierailuista aina kiinteään ja monimuotoiseen aluekehitykseen tähtäävään verkostoyhteistyöhön. Eerola ja Majuri (2006) ovat jakaneet työelämäyhteistyön muodot kolmeen eri pääluokkaan:

// a) //// Yhteistyö opetuksen suunnittelussa, toteutuksessa ja arvioinnissa // // b)  //// Yhteistyö ammatillisten opettajien ja työpaikkojen osaamisen kehittämiseksi // Opetuksen suunnitteluun, toteutukseen tai arviointiin liittyviä yhteistyömuotoja ovat muun muassa työssäoppiminen, näytöt, vierailut, vierailijaluennoijat työelämästä, neuvottelukunnat, yhteiset laitehankinnat, kummiluokkatoiminta ja opinnäytetöiden tai erilaisten oppilaiden toteuttamien selvitysprojektien tilaaminen. Ammatillisten opettajien tai työpaikkojen osaamisen kehittämiseksi tehtävä yhteistyö tapahtuu tyypillisesti esimerkiksi opettajien työelämäjaksojen tai työpaikkojen oppilaitoksissa järjestettävän henkilöstökoulutuksen kautta. Alan tai alueen kehittämiseksi tehtävästä yhteistyö on tyypillisesti useamman eri toimijan verkostoyhteistyötä, jota tehdään määrämuotoisina projekteina tai hankkeina. Eerolan ja Majurin (2006) mukaan työelämäyhteistyön merkittävimmät muodot ovat opetuksen sisältöön ja muotoon liittyvät työssäoppimisen eri käytänteet sekä ammatillisten opettajien työelämäjaksot. Työssäoppimisesta ja työpaikkaohjaamisen kokemuksista on tehty useita suomalaisia tutkimuksia (Tauriainen, 2009). Tutkimusten toteuttajat ovat yksimielisiä siitä, että yhä tiiviimpää työpaikkojen ja oppilaitosten yhteistyötä tarvitaan, jotta ammatilliset oppilaitokset voisivat vastata työelämän tuleviin tarpeisiin ja täyttää näin ammattikoulutukselle lakisääteisesti annetun tehtävän. Työpaikalla tapahtuvan opiskelun kehittäminen ja sen vaikuttavuuden parantaminen on kirjattu myös koulutusalan kokonaisuudistuksen keskeisimmäksi kehittämissuunnaksi. Tässä kokonaisuudistuksen kirjauksessa on ajateltu erityisesti nuorisoasteen ammatillisen aikuiskoulutuksen toteutusta, mutta yhteistyön tiivistämistä toimijoiden välillä kaivataan myös aikuiskoulutuksessa. (// AKKU-johtoryhmän toimenpide-ehdotukset (toinen väliraportti) //2009). Myös työpaikoilla kaivataan usein oppilaitosten suunnalta entistä aktiivisempaa yhteydenpitoa ja yhteistyötä. (Tynjälä, Nikkanen, Volanen, & Valkonen, 2005) Monimuotoisesta oppilaitosten ja työelämän yhteistyöstä sekä yhteistyön keskeisestä roolista huolimatta, Pohjosen (2001) mukaan yritykset ja oppilaitokset eivät edelleenkään tunne riittävästi toisiaan ja toistensa toimintaa ja opettajat eivät tunne riittävästi opetusalansa työtehtäviä. Myös työelämän puolelta yhteistyön edellytyksissä on kehittämistä. Yrityksiltä puuttuu näkemystä siitä, miten tutkintoja voitaisiin suorittaa osana omaa työtä, elinikäisen oppimisen prosessia ei ohjata ja yrityksiltä puuttuu henkilöstön kehittämisohjelma sekä valmiudet kehittää työssäoppimista. Haasteiden taustalla on yleensä yhteistyön niukka resursointi; yhteistyölle ei ole varattu riittävästi aikaa ja yhteistyösuhteessa viestintä ja keskinäisen toiminnan koordinointi ontuu. (Pohjonen, 2001).
 * c) **** Yhteistyö alan tai alueen tai molempien kehittämiseksi. **

Taitava Keski-Suomi hankkeessa työssäoppimiseen ja työelämäyhteistyöhön oli vaikuttanut myönteisesti opettajien keskinäisten yhteistyösuhteiden kehittäminen ja erityisesti ammatillisten ja yhteisten aineiden opettajien välisen yhteistyön määrän ja laadun kehittäminen. Keskinäisen yhteistyön vahvistamista kaivataan niin työssäoppimisen suunnittelussa, toteutuksessa kuin työssäoppimisen ja kouluoppimisen toisiinsa kytkemisessäkin. (Tynjälä, Virtanen & Valkonen, 2005) Hyviä työssäoppimisen tuloksia oli saavutettu myös niissä Taitava Keski-Suomi -hankkeen tutkimuskouluissa, joissa opettajat lisäisivät yhteydenpitoa työpaikkoihin ja osallistuivat entistä enemmän opettajien työelämäjaksoille. (Tynjälä et al, 2005)

Työnantajilla on suuri vastuu työpaikalla tapahtuvasta opiskelun järjestämisestä. Tavoitteellinen opiskelu työpaikalla edellyttää opiskelijan riittävää ohjausta ja vuorovaikutusta koulutuksen järjestäjän ja työpaikan välillä.Koulutuksesta työnantajille aiheutuvan hallinnollisen taakan on oltava kohtuullinen. Tähän päästään yhdenmukaistamalla ja selkeyttämällä hallinnollisia työssäoppimisen käytäntöjä. Työpaikkaohjaajat ovat avainasemassa työpaikalla tapahtuvan opiskelun laadun ja vaikuttavuuden näkökulmasta. Jotta jokaisella työpaikalla, jossa toteutetaan työssäoppismista olisi käytettävissään osaava työpaikkaohjaaja, työpaikkaohjaajakoulutuksen tarjontaa tulee lisätä. Oppimisen siirtyminen työpaikoille edellyttää verkko-opetuksen ja ohjauksen kehittämistä ja lisäämistä. Koulutusjärjestelyissä ja pedagogisissa ratkaisuissa on otettava huomioon työympäristön kehittyvät vaatimukset. Koulutuksen järjestämisen erityisenä haasteena on tuotannon edellytysten ja markkinatilanteen ottaminen huomioon. (//Ammatillisesti suuntautuneen aikuiskoulutuksen kokonaisuudistus : AKKU-johtoryhmän toimenpide-ehdotukset (toinen väliraportti)//2009)


 * 6. Yhteenveto**

Tässä raportissa on kerrottu suomalaisen ammatillisen toisen asteen tvt:n käytön nykytilasta ja sivuttu myös työelämäyhteistyön kehittämiskohteita työssäoppimisen tutkimuksiin pohjaten. Tutkimusten perusteella haasteena yhteistyössä näyttäisi olevan se, että yhteistyötä tehdään liian vähän niin koulujen sisällä opettajien kesken, oppilaitosten välillä alueellisesti ja oppialoittain ja oppilaitosten ja työpaikkojen välillä. Yhteistyön konkreettiseksi esteeksi tutkimuksissa nostettiin resurssien puuttuminen; yhteistyön kehittämiselle ei ole aikaa eikä varoja.

Ammatillisen aikuiskoulutuksen parissa tieto- ja viestintätekniikkaa käytetään opetuksessa monin tavoin. Projektimuotoisten tvt-hankkeiden ongelmaksi on kuitenkin noussut se, miten muutokset juurrutetaan pysyviksi käytänteiksi. Tässä työssä on opettajien osaamisella ja asenteilla keskeinen rooli. Opettajilla ei ole riittävästi pedagogisia malleja teknologian siirtämiseksi omaan opetukseensa. Muutamia hankkeita onkin aloitettu pedagogisten mallien kehittämiseksi.

Työelämäyhteistyö on saanut yhä tärkeämmän roolin ammatillisessa aikuiskoulutuksessa. Tavoitteellinen opiskelu työpaikalla edellyttää opiskelijan riittävää ohjausta ja vuorovaikutusta koulutuksen järjestäjän ja työpaikan välillä. Kiinteä vuorovaikutus opettajien, opiskelijan ja työelämän välillä on työelämäyhteistyön onnistumisen edellytys.Olisi muitettava pohtia myös keinoja, joilla opettajien ajallisia resursseja työssäoppimisen ohjaukseen, arviointiin ja yleensä työelämäyhteistyöhön voitaisiin lisätä. (Tynjälä et al., 2005; Tynjälä, Virtanen et al., 2005) Tehokkaita keinoja tämän yhteistyön kehittämiseksi voivat tuoda muun muassa s osiaalisen median työkalut. Sosiaalisen median työvälineiden käyttöä tulisi kokeilla ja käytäntöjä kehittää, jotta saataisiin opettajille toimivia malleja ja osoitettua niiden hyöty ammatillisen aikuiskoulutuksen työelämäyhteistyön apuna.


 * Lähteet:**

Aarnio, H., & Enqvisr, J. (2002) //Verkkopedagogiikan kehittäminen ammatillisessa koulutuksessa ja työssäoppimisessa - DIANA -toimintamalli.// Viitattu 19.12.2009. []

Eerola, T., & Majuri, M. (2006) //Työelämäyhteistyön haasteet ja mahdollisuudet - selvitys ammatillisen peruskoulutuksen työelämäyhteistyön muodoista ja ja niiden toimivuudesta.// Vantaa: Opetushallitus.

Hyötyniemi, Y. (2003). //Muuttuuko mikään? : Näkökulmia tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön strategiaan//. Helsinki: Opetusministeriö. Kankaanranta, M., & Puhakka, E. (2008). //Kohti innovatiivista tietotekniikan opetuskäyttöä : Kansainvälisen SITES 2006 -tutkimuksen tuloksia//. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, Koulutuksen tutkimuslaitos.

Koskinen, K. (2007). //Verkko-opetus - veni, vidi, vici, Esitys Isoverkoston päättäjäisseminaarista// 12.12.2007. Viitattu 20.11.2009 http://www.isoverstas.fi/images/stories/koulutusmateriaaleja/verkko-opetus%20-%20veni,%20vidi,%20vici.pdf

Koskinen, K., Rongas, A., Sydänmaanlakka M.,Virtanen,M.,& Vuorenmaa,E. (2007). //Alueelliset toisen asteen etäopetusverkostot -//ESR-projektin loppuraportit ja alueverkostojen kehittämiskuvaukset. Helsinki: Opetushallitus.

Kyrö, P. (2003). Oppilaitokset tietostrategiaa laatimassa. In Y. Hyötyniemi (Ed.), //Muuttuuko mikään? näkökulmia tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön strategiaan// (pp. 46-62) Opetusministeriön julkaisuja 2003:16.

Laki ammatillisesta koulutuksesta 21.8.1998/630 (1998). Viitattu 19.11.2009 http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1998/19980630

Leinonen, A. M. (2008). //Ammatillinen opettajuus kansallisessa verkko-opetuksen kehittämishankkeessa//. Tampere: Tampere University Press. //Tieto- ja viestintäteknologian hyödyntäminen opetuksessa ja opiskelussa : Cicero learning -selvitysraportti//(2008). . Helsinki: Helsingin yliopisto.

Pohjonen, P. (2001). //Työssäoppiminen tarkasteltuna ammatillisen aikuiskoulutuksen ja työelämän näkökulmasta.// Tampere: Tampereen yliopisto, //Ammatillisesti suuntautuneen aikuiskoulutuksen kokonaisuudistus : AKKU-johtoryhmän toimenpide-ehdotukset (toinen väliraportti)//(2009). Helsinki: Opetusministeriö, koulutus- ja tiedepolitiikan osasto.

Suutari, P. (2007). Yliopisto-opettajan verkko-opetuksen taitojen kehittyminen. In V. Korhonen (Ed.), //Muuttuvat oppimisympäristöt yliopistossa// (pp. 81-135). Tampere: Tampereen Yliopistopaino Oy - Juvenes Print.

Tauriainen, P. (2009). //Teknologiatuettu työssäoppiminen - matkapuhelimen ja verkko-oppimisympäristön käyttäminen työssäoppimisessa ammatillisessa peruskoulutuksessa.// Oulu: Oulun yliopisto, Kasvatustieteiden ja opettajankoulutuksen yksikkö.

Tella, S., Vahtivuori, S., Vuorento, A., Wager, P., & Oksanen, U. (2001) //Verkko opetuksessa - opettaja verkossa.// Helsinki: Edita.

Tynjälä, P., Nikkanen, P., Volanen, M. V., & Valkonen, S. (2005). //Taitava keski-suomi -tutkimus. osa 2, työelämäyhteistyö ammatillisessa koulutuksessa ja työyhteisöjen oppiminen//. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, Koulutuksen tutkimuslaitos.

Tynjälä, P., Virtanen, A., & Valkonen, S. (2005). //Taitava keski-suomi -tutkimus. osa 1, työssäoppiminen keski-suomessa//. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, Koulutuksen tutkimuslaitos.

Vertanen, I. (2002). //Ammatillinen opettajuus vuonna 2010 : Toisen asteen ammatillisen koulutuksen opettajan työn muutokset vuoteen 2010 mennessä//. Tampere: Tampereen yliopisto, ammattikasvatuksen tutkimus- ja koulutuskeskus.

Opetushallitus (2009). //Ammatillinen peruskoulutus.// Viitattu 18.11.2009 http://www.opetushallitus.fi/koulutus_ja_tutkinnot/ammattikoulutus/ammatilliset_perustutkinnot

Opetushallitus (2009). //TVT-opetuksessa ja oppimisessa.// Viitattu 7.12.2009 []

//Opetusministeriö// (2006)//. Ammatillinen koultuus ja sen kehittäminen.// Viitattu 18.11.2009 //http://www.minedu.fi/OPM/Koulutus/ammatillinen_koulutus/?lang=fi//

//Ammatillisesti suuntautuneen aikuiskoulutuksen kokonaisuudistus AKKU-johtoryhmän toimenpide-ehdotukset (toinen väliraportti) Opetusministeriön työryhmämuistioita ja selvityksiä 2009:11 http://www.minedu.fi/export/sites/default/OPM/Julkaisut/2009/liitteet/tr11.pdf?lang=fi//